Jag vill tillbaka till bilen.
- Vi är snart framme. - Nu, Chad!
Jag trodde att du var med på det här, Marcy.
- Du sa inte vart vi skulle. - Tror du på de där historierna?
Jag vill inte vara här.
Kom igen nu, de kommer att bli livrädda.
Vill inte du se Tyler och Nikki skita på sig när de får se det här?
- Kul. - Det förtjänar de.
- Vad ska vi göra här i en timme? - Vi kommer nog på nåt.
Kom nu. Min brorsa och hans polare har festat här ofta.
Ert rum är redo, milady.
Tror du att du ska få dig en omgång i halmen... så tror du rätt.
Flådigt.
- Chad! - Det är ingen fara, stå still.
Marcy?
Gjorde du illa dig?
- Vad är det här för ställe? - Jag vet inte. Jag vill inte veta.
- Vad är det? - Det är nåt här!
- Det rörde på sig! - Det är ingenting här.
FÅGELSKRÄMMANS FESTIVAL FIRAR 100 ÅR
Den sover aldrig, kan inte dö. Om den sett dig, säg adjö.
Årets fågelskrämmefestival går av stapeln i helgen. Missa den inte.
Vi ska få 25 grader i dag med viss risk för spridda skurar.
Här kommer en klassiker som passar årstiden...
- Vad fint, Cal. - Tack.
Hjälp till där borta, Tyler. Och plocka upp burken på vägen.
- Jag är inte lika välartad som ni. - Det är ni verkligen.
Och ni doftar gott, för att vara lärare.
Kliv på bussen.
- Tyler... - Hej, Cal.
Tyler!
Jag tar hand om det, mr H.
Det var nästan för lätt.
Om du vill fortsätta andas kniper du käft, Calvin.
- Jag skulle aldrig säga nåt. - Bra, fortsätt så.
När är vi tillbaka, mr Harris? Jag har pianolektioner klockan tre på lördagar.
Jag lovar inget, men vi brukar straffa förstagångsförbrytare lindrigt.
Det är första gången för Maria.
Hörde du det, Calvin? Nu kanske du får till det till slut.
Vad har du där, Cal?
Tyvärr, Maria. Calvin är visst kär i nån annan.
Nu räcker det. Ni borde ha lärt er vid det här laget.
Den nya tjejen har visst gjort sig fin för din skull.
Inga telefoner, Nikki.
Det gäller alla. Ge mig dem.
Telefonen, Daevon.
Då så. Nu kör vi.
Skärpning, Nikki och Tyler!
- Var fan är vi nånstans? - Ut med er.
Den sover aldrig, kan inte dö. Om den sett dig, säg adjö.
- Fågelskrämman lever på död och mord. - Håll den begraven under jord.
- Det där var inte roligt. - Jo.
- Vad snackar de om? - Platsen sägs vara hemsökt.
Minst 30 stycken ska ha dött där inne. Fågelskrämman åt upp dem.
- Vi ska väl inte vara här? - Det har inte hänt på riktigt, Beth.
- Men vad gör vi här? - Ska vi skrämmas till lydnad?
Inte riktigt. Ursprungligen hölls fågelskrämmans festival här.
Gården ska säljas, så vi ska ta in fågelskrämman till staden.
- På allvar? - Ja, på allvar.
Ni kommer lindrigt undan.
Att lägga upp retuscherade bilder på Chad och Marcy på skolans webbsida-
- var säkert kul, men också olagligt.
Var glada att föräldrarna inte väcker åtal.
- Hejsan. - Hej.
- Gick det bra att hitta hit? - Ja, det är klart jag hittar.
Bra.
Du ser verkligen...
...pank ut?
Nej, jag tänkte säga att du var fin. Du är jättefin.
Tack.
- Och du har ju blivit värsta magistern. - Jag gör mitt bästa.
Tänkte ni presentera oss för er flickvän, mr H?
Jättekul, Nikki.
Schyst ställe...
Det här är Kristen Miller. Det är hennes familjs gård.
Historierna om det här stället är väl inte sanna?
Nej, min släkt har haft gården i 150 år.
Jag vet inte varifrån ryktena kommer, men inget har hänt här.
Visst ser det läskigt ut, men det har ju stått tomt i 20 år.
- Har nån sett Tyler? - Han gick mot ladan.
Tyler!
Håll dig till planen nu.
Tyler!
Förlåt. Det var inget dåligt skrik, Maria.
- Ge hit den där. - Den låg borta vid ladan.
- Säkert... - Det är sant.
- Hur är det med dig? - Det är ingen fara.
- Där hör ni, ingen fara. - Sätt fart, vi ses vid fågelskrämman.
Försök att inte gå vilse. Sätt fart.
Har du kommit hem för att stanna?
Jaså, är det så snacket går? Att jag inte stod pall för storstan?
Nej, jag väntade mig bara inte att du skulle komma tillbaka.
Är det positivt eller negativt?
Nu hänger jag inte med.
Jag kom hem för att sälja gården-
- men också för att jag undrar om det finns nån chans för oss två.
Jaha...
När du stack handlade allt om dig, din framtid och dina drömmar.
Du tänkte inte på hur det påverkade mig.
Det tog mig två år att komma över det. Jag vet inte om jag klarar det igen.
Ringde du in honom som reserv? Vad gör han här?
Han ska hjälpa till. Slut fred nu, ni var ju bästa vänner innan jag kom.
Ni hade ju gjort slut när vi blev ihop.
Du hade inte behövt påminna honom om det.
Men nu är vi vuxna. Du är lärare.
- Hej, Eddie. - Du borde ha sagt att han skulle komma.
- Då hade ju inte du kommit hit. - Nej, verkligen inte.
Men det löser vi lätt.
Vänta. Kan ni inte bara sluta fred?
- Tänker han be om ursäkt? - Jag har inget att be om ursäkt för!
Jag trodde väl det.
- Den jädra motorn blir lätt överhettad. - Då är du visst fast här.
Ja, det verkar så.
Hjälp!
- Vad håller ni på med? - Det var inte vi.
Vi gick vilse bland majsen. Sen hittade vi honom här.
- Var det Tyler eller Nikki? - Ja, men jag klarar mig.
Ja, jag ser det...
Tyler! Nikki!
Din framtid som lärare ser inte särskilt ljus ut, Aaron.
Om jag ansträngde mig kanske jag kunde bli lastbilschaffis som du.
Tyler!
Beth?
Det är inte roligt, Tyler!
Släpp mig!
Tyler!
Aaron!
Stanna här hos Maria.
Beth! Beth!
- Vart ska du, Calvin? - Bort härifrån.
Beth! Var är du?
Beth!
Beth! Var är du?
Beth!
Det är ingen fara. - Hon är här!
Är du skadad?
Kristen!
Kristen! Kristen!
Är du oskadd? Är du oskadd?
- Vad var det där?! - Spring!
Calvin gjorde nog rätt.
Kom! Hitåt!
- Mot gården, allihop! - Sätt fart!
Kom nu!
Upp med dig, vi är snart framme.
Fort, skynda er!
Kom nu! Skynda er!
Skynda er!
Aaron!
Är alla oskadda?
Få det att sluta!
- Ge mig en stol, Eddie! - Sätt bordet mot fönstret!
- Tyler! - Kom igen!
Det är inte roligt!
Sluta!
Snälla!
Snälla...
Det är ingen fara. Det var bara på skoj.
Det är Nikki!
Vi måste barrikadera fönstret.
Jag har hittat mer spik.
- Hur går det med mobilen? - Ingen mottagning.
Det är radioskugga här i dalen.
- Pröva på övervåningen. - Jag stannar helst här.
Det är lugnt. Jag gör det.
Jag tog allt vi kan ha nytta av.
Hör ni?
Den är borta.
Att det har slutat innebär inte att den är borta.
Eddie har rätt. Vi stannar här.
- Vet vi ens vad det är? - Ja, men ingen vill säga det högt.
Fågelskrämman.
Låt inte fantasin skena iväg. Det är ett djur.
Vilket djur kastar in en människa genom ett fönster?!
Ingen fågelskrämma, i alla fall!
Vad det än är så behöver vi mer än det här om den tar sig in.
Jag går och letar hagel i källaren.
Jag kollar hur det går för Maria.
- Hur går det? - Ingen mottagning.
Det är min sista. Ska vi dela?
Nej tack, jag är inte hungrig.
Jag är inte så stor i maten, det vore tråkigt om den går till spillo.
Du ljuger inget vidare.
Inte du heller.
- Det här var allt jag hittade. - Det är bättre än ingenting.
- Vad ritar du? - Inget särskilt.
Jag visar om du visar.
Det här är mina föräldrar.
De dog när jag var liten. Sen dess har jag fått flytta runt i släkten.
Var det därför du flyttade hit?
Ja, i år bor jag hos min faster Diane.
Jag skulle verkligen behöva en vän här, Calvin.
Nån jag kan lita på.
Du kan lita på mig.
Nu är det din tur.
Du och de andra har ju sett fragment av det som finns där ute.
Jag försökte sätta ihop era beskrivningar till en bild.
Vad är det?
- Nej... - Ser ni det här?
- Det är lugnt på baksidan. - Ser ni?!
Calvin ritade det här utifrån våra beskrivningar.
Ska vi stanna här hela natten och vänta på den? Jag vill inte dö!
Det kommer att bli väldigt mörkt när solen går ner.
- Jag kan köra hit bussen. - Nycklarna är borta.
Nikki stoppade på sig dem efter att ha hämtat mobilen från handskfacket.
Min bil är inparkerad.
- Går din bil att starta? - Ja, med rätt handlag.
- Sitter nycklarna i? - Ja, hurså?
Jag kör och hämtar hjälp. Ni stannar här.
- Kan vi inte följa med? - Vi får inte plats. Flaket är oskyddat.
Det är inte säkert att jag ens klarar mig fram till bilen.
- Kör fram bilen till huset. - Alla får inte plats.
Han har rätt, på flaket har man inget skydd.
- Stanna här och försvara dem. - Jag kan starta bilen, jag borde gå.
Nej, de är mitt ansvar. Jag ska få oss härifrån.
Jag vill inte dö, Calvin.
Jag skulle hellre ta risken i bilen.
Okej. Okej...
Calvin! Nej, Calvin!
Calvin tog sig ut genom fönstret.
Ta bort plankorna.
Kom ut, Calvin!
Ut, Calvin!
Ut!
Calvin!
Kom nu.
Vad i helvete är du för nåt?!
Vad gör ni? In i huset!
Vi måste tillbaka in, Beth.
- Det här händer inte. - Spring!
Beth!
Herregud...
Är ni oskadda?
Vad är det här för ställe?
Nån ville verkligen inte att det som var här skulle ta sig ut.
- Tror du att den var fånge här? - Ja.
Herregud, det är Marcy.
Titta inte, Maria.
Den kanske inte vet att vi är här.
- Den vet inte att vi är här. - Vad sa du?
Den vet inte att vi är fast här nere.
Maria har rätt. Det kan vara vårt enda hopp. Vi måste hitta en väg ut.
- Varför skulle vi lita på dig? - Ursäkta?
Du lovade att ingen hade dött här. Det är ditt fel att Calvin är död.
Sakta i backarna. Det är inte Kristens fel.
Det är hennes familjs gård. Det är hennes fel att de är döda.
Skyll på mig om du vill, men vi måste härifrån innan den kommer tillbaka.
Ta det där repet.
Jag klättrar upp sist, så att alla kommer upp ordentligt.
Kom och titta.
- De måste ha sett explosionen. - Nu blir vi räddade.
Hallå? Är alla oskadda här?
- Vi måste varna honom. - Nej, då avslöjar vi oss.
- Vi kan inte bara låta honom dö. - Vänta, vi behöver vapen.
Hur står det till? Är det nån som är skadad?
- Gå inte in, Morris! - Kristen?
Aaron? Eddie? Vad är det frågan om? Lägg ifrån er vapnen.
Bakom dig!
Vad i helvete?
- Vart ska du? - Ta de andra till polisbilen.
- Vi behöver hans nycklar. - Du ska väl inte in dit?!
Vi behöver nycklarna för att ta oss härifrån. Möt oss vid bilen.
Det är bara jag.
Ta nycklarna. Fort!
- Vi har bråttom! - Jag har dem.
Daevon!
Hur gick det?
- Vad tänker du göra? - Jag ska avsluta det här.
Nej, Daevon!
Jag tror att den är borta.
Daevon!
- Aaron! - Nej!
Det tar för lång tid! Daevon!
Skynda er!
Var är Daevon?
Jag är ledsen, Maria. Kom nu, vi måste härifrån!
- Är det nån som hör mig? - Vi har inte kommit långt nog än.
Legenden om fågelskrämman är alltså sann.
Vi växte upp här, men ingen av oss visste nåt.
Men det var inte er gård.
Min familjehemlighet tog livet av våra vänner.
En gång i tiden måste alla ha vetat. Varför skulle man annars ha festival?
Man har hållit fågelskrämmefestival, men ingen bryr sig om varför.
De kanske trodde att den var begraven, enligt legenden.
Fågelskrämman lever på död och mord, håll den begraven under jord.
Eddie!
Hur gick det?
Aaron? Eddie?
- Gick det bra? - Nej...
Det luktar bensin, ut ur bilen allihop.
Kom nu.
Jag kommer snart.
- Mår du bra? - Ja.
- Hallå? - Det är bara önsketänkande.
Du har alltid varit en sån optimist. Det har alltid retat mig.
Det ordnar sig.
- Hallå? - Nu gör du det igen.
- Mår Eddie bra? - Ja, han mår bra.
Hör ni mig? Hallå?
- Håll vakt, så att den inte kommer. - Den är död.
Jag må vara optimist, men du dödade den. Bra jobbat.
Det var nog inte det enda jag dödade.
- Mår han bra? - Ja, allt är fint här inne.
Nej, nej, nej...
Ge mig en tröja eller nåt. Fort!
Lägg tryck mot såret.
Skynda på!
Skynda dig.
Tryck mot såret.
Nu förstår jag... Jag behöver nog en tröja till.
Vad pratar du om? Tryck mot såret.
Kan du röra på dig?
Aaron!
- Spring! - Den har mig!
Kom igen!
Sparka!
Ta henne härifrån, Aaron!
Nu hänger det på dig.
Eddie! Eddie!
Kom, vi måste härifrån!
- Vad tror du hände? - Ingenting bra.
Kommer du eller?
- Vi borde vara ikapp dem. - Huvudsaken är att de kom undan.
- Är den död nu? - Enligt legenden är den odödlig.
- Om man inte begraver den. - Det borde inte vara så svårt.
Kom, det är långt kvar till stan.
Var är Eddie?
Det finns en gård här borta. Beth väntar på oss där.
Håll ihop, jag vill inte tappa bort nån.
- Vad är det? - Ingenting. Det var nog inget.
Vi måste fortsätta.
Huset är här borta.
Hon skulle ju hålla vakt.
Beth är för skärrad just nu.
Det ser lugnt ut. Kom.
- Skynda er. - Räck mig handen.
Hallå? Är det nån hemma?
Jag behöver låna telefonen. Det har skett en olycka.
- Du skulle ju hålla vakt. - Förlåt, jag tyckte jag såg nån här.
Säger du det? Eller tänkte du bara på dig själv som vanligt?
Jag lovar, det var nån där inne.
- Från och med nu håller vi ihop. - Uppfattat.
- Det är väl här Frank Murphy bor? - Ja.
- Han ska ju knappt gå ut. - Det vore olikt honom att lämna gården.
- Var är han då? - Den kanske redan är här.
Han kanske är död.
- Vi kanske borde gå vidare. - Nej, vi behöver en telefon.
Den är här!
Stå still, annars skjuter jag.
- Lugn! - Ni har gjort inbrott på fel ställe.
- Vi gör inte inbrott. - Ni har ju brutit er in i mitt hus!
- Vi behöver hjälp. - Snälla mr Murphy, ring polisen.
- Känner jag dig? - Kristen Miller, från granngården.
Miller?
Vad är det ni har ställt till med?
- Vi är jagade. - Det är ingen människa.
Snälla, den har redan dödat sex av oss.
Då är det sant... Den har legat begraven i alla år.
Fågelskrämman?
Enligt sägnen begravde farfarsfar den på gården för nästan hundra år sen-
- efter att den hade dödat nästan hela hans familj.
- Varifrån kom den? - Det vet ingen.
Men en sak vet jag. De försökte med allt, men den vägrade dö.
Den kom tillbaka hela tiden.
- På jakt efter min familj? - Den dödade alla som kom i vägen.
- Varför just Millers? - Jag vet inte.
Men det slutade inte förrän den var begraven.
Man har hållit festival varje år för att inte glömma bort det.
Det gick ju bra...
Tack för berättelsen, kan vi ringa polisen nu?
Om det är som ni säger gör polisen ingen nytta, men varsågoda.
- Ni borde aldrig ha stannat här. - Telefonen är död.
Förstår ni vad ni har gjort? Ni har lockat hit den!
- Vart ska du? - Är man nära er klarar man sig inte.
Vänta. Vänta!
Vi måste härifrån på en gång.
Vart då? Den följer ju efter. Vad fan vill den där saken?!
- Den vill ha dig. - Tyst, Beth.
Gubben sa ju det. Den jagar Millers och dödar alla i sin väg.
- Sluta! - Fattar ni inte det?
Den skulle just döda Calvin när den hörde Kristens röst och släppte.
Samma sak med polisen, när den hörde henne.
- Nu räcker det! - Och vem valde den där vid bilen?
- Vem gav den sig på, Kristen? - Mig!
- Nu räcker det. - Hon har ju rätt.
Vi ger henne till den, för att rädda oss själva.
- Vi kan ge den dig i stället! - Lugna ner er!
Som ni vill. Stanna hos henne ni, och dö.
Beth... Beth!
Okej... Han måste ju ha en bil.
- Vad gör du? - Ni borde inte vara nära mig.
- Ta er härifrån, bort från mig. - Vi håller ihop, punkt slut.
- Snälla Kristen. - Du...
Vi håller ihop.
Den har hjul.
- Hur går det? - Jag får inte i växeln.
Kristen!
Hjälp!
Låt henne vara, hon skulle inte ha hjälpt oss.
Vi är inte som hon, Maria.
Hallå! Mr H!
Beth?
Mr H! Kristen gick iväg.
Kom. Ta tag i mig.
- Va? - Kristen gick för att hjälpa Beth.
Hjälp mig med henne.
Stanna där!
- Vad håller du på med? - Tar mig härifrån levande.
- Ropa på den. - Lyssna på mig...
- Ropa på den! - Gör det inte, Kristen.
- Rädda Maria. - Nej!
- Kom och ta mig, din jävel! - Det där är ju självmord!
Ge er av, innan det är för sent.
Släpp henne, Beth. Vi kan ta oss härifrån allihop.
Bara om Kristen dör och jag är den enda som vågar rädda oss.
Den är här, Beth! Sluta!
Jag lämnar dig inte här.
- Det funkar inte, den måste begravas. - Vi får väl se.
Jag är här, Kristen. - Akta dig! Undan!
Nej, Beth!
Ta tag i henne, Aaron!
Det var inte ditt fel. Beth hade sig själv att skylla.
Vi måste härifrån, ni minns ju hur fort den kom tillbaka efter krocken.
Det stod en motorcykel i ladan. Vi kollar om den startar.
Stanna här och kolla så att den inte rör på sig.
Vi skyndar oss.
Vi kommer snart.
Den startar inte. Vi går.
Ett, två, tre!
Det ordnar sig.
Kämpa på, Maria.
Vi är för långsamma. Vi delar på oss, så ni får mer tid.
Aldrig!
Vi måste dela på oss.
Jag är snabbare än ni och det är mig den vill ha.
Jag skakar av mig den, så träffas vi vid floden.
- Och om du inte lyckas? - Ta hand om honom. Vi möts vid floden.
Kom.
Du kommer att klara dig.
Du blöder mycket. Sätt dig ner.
Så ja... Jag ska titta.
Det här gör nog ont, men jag måste stoppa blödningen.
Du kommer att klara dig.
- Kristen klarar sig väl? - Ja, det är klart hon gör.
- Du är ganska tuff, du med. - Folk underskattar mig.
Ja, det kan jag tänka mig.
Det här kommer att göra ont.
Ett, två...
Det stoppar blödningen. Förlåt.
Det kommer att bli bra. Kan du fortsätta?
Kom nu.
Försiktigt... Kom nu.
Kämpa på, Maria.
Titta på mig, Maria. Du måste kämpa.
Vi är snart framme. Var stark nu.
Förlåt, men hellre ni än jag.
Här kan vi vila.
Kristen? Är det du?
Är du där, Kristen?
Tack, gode gud.
- Är hon? - Inte än, men hon måste härifrån.
Hjälp till att få upp henne på min rygg.
Ett, två, tre!
Nu går vi.
Aaron! Herregud!
Dra ut den! Dra ut den!
- Den är här, Aaron! - Dra ut den!
- Kan du springa? - Jag tror det.
Hon är död, spring bara.
Jag kommer aldrig att kunna simma över. Du måste göra det utan mig.
Aldrig i livet. Jag gör det inte.
- Bron, kanske? - Det är för långt dit.
På båtkyrkogården finns det säkert nåt.
Då går vi dit.
Jag stöttar dig.
Hur går det?
Aaron?
Snälla Aaron, säg nåt.
Säg nåt, Aaron!
Här är jag.
- Du skrämde mig. - Förlåt.
Jag behövde hämta andan.
Du får inte lämna mig. Okej?
Jag lovar. Det ska inte hända igen.
Kom nu.
Stöd dig mot mig.
- Tror du livbåtarna håller? - Ja. Nu är vi snart hemma.
Tack och lov, det är en vakt här.
Hallå? Hallå?
- Aaron! - Vad är det?
Herregud, den är här! Vad ska vi göra?
- Jag prövar radion, men du måste iväg. - Jag lämnar inte dig.
Du måste ut på vattnet där den inte kan nå dig. Jag kommer efter.
Hallå?
Hallå? Hallå?
Kristen!
- Aaron! Vad är det? - Den är här. Vi måste ut!
Spring!
Aaron!
Nej!
Aaron?
Aaron? Är du här?
Aaron?
Snälla, säg nåt.
Aaron?
Ge mig ett tecken. Vad som helst.
Kristen!
Aaron?
Kristen...
Aaron! Du lever! Jag kan inte tro att det är sant!
Jag har inte hittat livbåten än, men jag ska ta oss härifrån.
- Vad säger du? - Spring!
Här är jag! Kom och ta mig!
Försök ta mig, din jävel! Jag ska begrava dig!
Hör du det, din jävel! Kom och ta mig, då!
Kom då! Jag ska begrava dig för gott!
Vad väntar du på? Kom och ta mig!
Den sover aldrig, kan inte dö. Om den sett dig, säg adjö.
Fågelskrämman lever på död och mord. Håll den begraven under jord.
Det är den 26 oktober och årets fågelskrämmefestival är igång.
Ta med er barnen till stan för all mat och underhållning ni kan önska.
Det kommer att bli en ordentlig fest.
Översättning: Karl Hårding www.primetext.tv